NAZISTERNE
En advarsel fra historien
Gemt i en skov i det østlige Polen,
nær grænsen til Rusland -
- ligger resterne af en betonby.
I tre år under anden verdenskrig
var den hjemsted for -
- en af historiens
mest kendte personer.
En mand, som sagde at han og
hans nation ville skabe et rige -
- som ville overleve alle andre.
Her i Ulveskansen, hans
hovedkvarter i Rastenburgs skove -
- i det som tilhørte Østpreussen,
tog A dolf Hitler beslutninger, -
- som formede anden verdenskrig.
Resultatet var ødelæggelse og
lidelse af en hidtil uset slags.
55 millioner mennesker
døde i anden verdenskrig.
Tyskerne tog 5 millioner
russiske krigsfanger.
Kun 2 millioner overlevede.
Og under krigen godkendte Hitler
et helt unikt handlingsprogram:
Udryddelsen af et helt folk.
Alt dette var muligt
fordi at nazisterne styrede Tyskland.
Hvordan kunne en kultiveret nation
midt i Europa lade en sådan mand -
- og hans nazistparti tage magten?
Fremtrædende nazister
forklarer fremgangen -
- med de overmenneskelige
egenskaber, som A dolf Hitler besad.
De sande årsager til nazisternes
vej til magten er ikke så enkle -
- men meget mere urovækkende.
HJULPET TIL MAGTEN
Nazismen, som skulle skabe anden
verdenskrig-
- fødtes gennem første verdenskrig.
Den 11. november 19 18, til de tyske
frontlinjetroppers overraskelse, -
- sluttede krigen pludseligt.
Selvfølgelig blev vi vrede.
Tysk soldat
i første verdenskrig
Frontlinjetropperne
følte sig ikke besejrede -
og vi undrede os over hvorfor
våbenstilstanden kom så hurtigt -
og hvorfor vi måtte forlade
vores stillinger med en sådan hast.
For vi var jo stadig
på fjendeterritorium.
Mange af disse tyske soldater
følte sig forrådte.
De mente at fronttropperne
og de to millioner døde tyskere -
- var forrådt af marxister og jøder,
der skabte uenighed i Tyskland.
Da disse soldater vendte hjem
til det nydemokratiske Tyskland -
- tog de bitterheden med sig.
Den skulle vokse og blomstre
i nazismen i det sydlige Tyskland...
... i Bayern.
Bayern er et smukt område som er
kendt for lederhosen og ølstuer -
- men i slutningen af første
verdenskrig, her i Tysklands hjerte -
- var der forhold,
som skulle skabe en revolution.
Efter krigen fortsatte de allieredes
blokade, og de hjemvendte tropper -
- blev chokeret over hvor meget
deres familier stadig led.
Millioner af tyskere sultede,
og tusinder døde af tuberkulose -
- og influenza.
Politiken var polariseret.
Krisen tvang både konservative
og socialister til at blive radikale.
Kaoset i Tyskland i foråret 19 19
og urolighederne i München -
- fik venstrekræfter til at overtage
byen og skabte en Räterepublik.
Dette kulminerede i april 19 19
med Münchens rådsrepublik.
Man forsøgte at skabe et styre efter
Sovjetmodellen, kun 18 måneder -
- efter bolsjeviksejren
i Sovjetunionen.
Regeringstropper blev sendt ind
for at knuse oprøret.
Over 500 mennesker blev dræbt.
Soldaterne fik hjælp af det højre-
orienterede Freikorps, eller frikorps.
I München kunne frikorpset skyde
rådsrepublikmedlemmer uden videre.
Frikorpsmedlemmer, som Fridolin Von
Spaun, stod bag den brutalitet-
- som man underkuede de
kommunistiske revolutionære med.
Frikorpsmedlem
1919-1923
Jeg syntes at det var rigtigt.
De ville skabe kaos i Tyskland.
Jeg mente at det måtte bekæmpes,
og det var lige hvad jeg gjorde.
Eugene Levinés far var
rådsrepublikkens kommunistleder.
Han blev henrettet i juni 19 19.
Min mor fortalte at han var
meget modig da han mødte døden.
Han råbte faktisk:
"Længe leve verdensrevolutionen."
Jeg indså at hæderlige personer
skulle dø før eller senere.
Enten på barrikaderne
eller henrettes mod en væg.
Eugene Levinés far var jøde...
... og højrefløjens antisemitiske
fordomme blev næret af -
- at hovedparten af
rådsrepublikkens ledere var jøder.
I Tyskland vandt opfattelsen om
at bolsjevisme og jødedom -
er stort set det samme frem.
Det var naturligt at en der spredtes en
generel antijødisk stemning.
For frikorpsene der fejrede i München
efter rådsrepublikkens fald, -
- var jøderne gode syndebukke
for alt, der var forkert i landet.
Frikorpsene blev støttet af officerer
i den regulære hær -
- såsom kaptajn Ernst Röhm,
en mand med en enkel filosofi.
"Eftersom jeg er umoden og ond -"
"- lokkes jeg mere af krig og
uroligheder end ro og orden."
I München var Röhm dybt involveret
i højrefløjens voldsomme politik -
- og 19 19 gik han med i
det lille tyske arbejderparti-
- hvor han mødte en 30-årig veteran
fra første verdenskrig: Adolf Hitler.
Han delte hadet til kommunister
og jøder med Röhm.
Hitler gik også med i arbejderpartiet
i 19 19, som medlem 555 -
- men han var egentlig medlem 55,
da partiet begyndte at tælle -
- fra 500 for at det skulle se ud
som man havde flere medlemmer.
Som tusinder af andre ekssoldater i
München var Hitler arbejdsløs.
Men nu opdagede han sin evne
til at kanalisere sit had -
- og sin vrede over hvordan krigen
var sluttet gennem kraftfulde taler.
Medlem af nazistpartiet
1921-1945
For at være helt ærlig, da jeg stod
ansigt til ansigt med Hitler -
var jeg ikke særligt henrykt
over ham og hans moustache.
Men han kunne gøre mig entusiastisk
gennem kraften i sine taler.
Han overbeviste både mig,
og alle andre.
Hitler talte gang på gang om det
uretfærdige i Versailles-traktaten, -
- som blev underskrevet
i slutningen af første verdenskrig.
Tyskland mistede
store landområder -
- og måtte betale
krigsskadeserstatning til sejrherrerne.
I starten af 1920'erne blev
inflationen umulig at kontrollere.
En gang betalte jeg fire milliarder
mark for en pølse med brød.
Det var et virkeligt sammenbrud.
Folk sagde, "det kan ikke fortsætte
sådan", og så begyndte debatten -
om at man behøvede
en stærk leder.
Man råbte højere efter en stærk
leder, for demokratiet hjalp ikke.
I 1921 var Hitler blevet leder
for det lille tyske arbejderparti, -
- som nu hed nationalsocialistisk
arbejderparti, eller nazisterne.
Det var et af mange højrepartier
i München, og alle sagde det samme.
Versailles-traktaten var forbryderisk
og jøderne stod bag det.
Men Hitlers dynamiske kraft
og hans kompromisløse taler -
- begyndte at lokke fremtrædende
bayrere til det nye nazistparti.
1922 gik et flyveres fra første
verdenskrig med i nazistpartiet.
Han fik Pour le Mérite for heltemod
og ledede Richthofendivisionen:
Hermann Göring.
"Jeg gik med i partiet fordi at det var
revolutionært, ikke pga. ideologien."
Nazistpartiet begyndte at lokke folk
i de bayerske landområder.
En landbrugsstudent, som ville være
kyllingefarmer, kunne i nazismen -
- udtrykke sin besættelse af
relationen mellem tysk blod og jord.
"Den, der ejer sin jord, giver det
tyske folk styrke og karakter."
"Kujoner fødes i byer
og helte på landet."
Det var Heinrich Himmlers ord.
Kyllingefarmer
og senere leder af SS.
I januar 1923
udnyttede nazisterne det mishag-
- som den franske okkupation
af Ruhr skabte.
Franske tropper kom for at inddrive
krigsskadeserstatningen.
Der var offentlige chikanerier.
Der herskede udbredt hungersnød,
elendighed og fattigdom.
Det, der virkelig påvirkede os
var ydmygelsen.
Beboer fra Ruhr
1923
Franskmændene styrede med
jernhånd.
Kunne de ikke lide at man gik på
fortovet kom de med deres ridepiske -
og man blev tvunget
til at gå på vejen.
De ville måske bare have hævn.
I München 1923, i den krisstemning
som rådede pga. Ruhrokkupationen -
- skred nazisterne til værket.
Hitler stod på scenen i
Bürgerbräu Keller den 8. november -
- og afbrød et højrepolitisk møde.
Han opfordrede til en national
revolution, som kunne styrte -
- venstreregeringen i Berlin.
Næste dag gik nazisterne og andre
højre-partier gennem München -
- for at vinde støtte.
De blev stoppet af politiet ved krigs-
monumentet ved Feldherrenhalle.
Nazisterne håbede
at hæren og politiet-
- ville marchere med dem
mod Berlin.
Vi holdt ud blandt marchdeltagerne.
Vi svingede ind på
Maximilian Strasse -
og da jeg kom til hjørnet
hørte vi skud.
Politiet stod ikke bag dem.
Skyderiet brød ud -
- og Hitler flygtede derfra.
4 betjente og 16 nazister blev dræbt.
De har allerede spurgt hvad jeg følte.
Det var de første politiske følelser
jeg havde haft.
At ting kunne gå galt -
var i sig selv hårdt
for mig og mine kammerater.
At en sådan ting kunne ske.
Hitler og de andre kupledere blev
stillet for retten i starten af 1924.
Retssagen blev en mediestorm
og det krævede billet at komme ind.
Under kuppet havde nazisterne
ikke kun dræbt fire betjente.
De havde også begået et bankrøveri.
En trodsig Hitler sagde:
"I kan dømme os skyldige -"
"- men gudinden i historiens evige
domstol vil, med et smil -"
"- rive anklagerens beskyldninger
og rettens dom i stykker -"
"- for hun frikender os."
Hitler blev kendt for denne
dristighed, men det var et spil.
Han vidste at dommeren
ville være eftergiven mod ham.
Almenheden vidste ikke Hitler havde
stået for en bayersk domstol før.
To år tidligere, i Löwenbräukeller -
- afbrød Hitlers
nazistbøller et venstremøde, -
- trak taleren ned fra scenen
og mishandlede ham.
Næsten alle dokumenter vedrørende
retssagen brændes af nazisterne.
Men et eller to fra denne
tidligere retssag overlevede.
De afslører sandheder
som nazisterne ville skjule.
Hitler fik den mindst mulige straf:
Tre måneder i fængsel.
Men dommeren skrev også>
til appeldomstolen -
- for at få dem til
at afkorte Hitlers straf yderligere.
Det førte til at Hitler
kun sad en måned i fængsel.
Dommeren i Hitlers første retssag
hed Georg Neithardt.
Det var den samme dommer,
som ledte kupretssagen.
Hitler forstod at retten ville
være eftergivende, hvilket den var.
Hitler forsøgte starte en revolution,
ansporede til mord -
- og hans tilhængere røvede en
bank, hvilket han fik 9 måneder for.
Men i 1924 syntes nazistpartiet
at have mistet sin betydning.
I midten af 1920'erne havde
den tyske økonomi kommet sig.
Man løste erstatningsproblemet
ved at låne penge af USA -
- for at kunne betale erstatning
til Frankrig og Storbritannien.
Den glade tid blev finansieret
gennem kortfristede kreditter.
En del tyskere tog afstand fra det
de kaldte "Weimardekadensen".
De gik med i ikke-politiske grupper
som f. eks. Wandervogel -
- som ville vende tilbage
til en ældre og enklere levevis.
Wandervogel-bevægelsen
Midten af 20'erne.
Det var en følelse af tilhørighed
som byggede på Wandervogels idéer.
Man kan sige at vi protesterede
mod borgerverdenen.
For os var det herlige tider.
Et lille politisk parti ville drage nytte
af længslen efter gamle værdier.
Vejen fra disse ungdomsbevægelser
til nazistbevægelsen var ikke svær.
Vi havde små telte,
vi lavede lejrbål -
og om aftenen sad vi om
lejrbålet og sang sange.
Det fortsatte så i Hitlerjugend.
Vi havde solhvervsfest og den slags.
Og det var en gruppe af mennesker,
som sagde, "Tyskland først".
Sloganet var "Tyskland vågn op!".
I midten af 1920'erne
var nazistpartiet lille men radikalt.
Ifølge partiprogrammet
skulle tyske jøder -
- fratages sit statsborgerskab,
og sågar udvises af landet.
Men at fordømme
en uskyldig gruppe mennesker -
- og kræve at de skulle
drives væk fra alt offentligt liv -
- er ud fra en moralsk synsvinkel
virkelig modbydeligt.
Ja, hvis det var sådan at de
var uskyldige så er det helt rigtigt.
Sådan skulle man ikke gøre.
Men jeg må vende tilbage til
at vi så det som verdensjødedom.
Den ville skaffe sig magt
og overtage verdenen.
På grund af den propaganda -
kan man forstå hvorfor man ville
drive dem væk fra det offentlige liv.
Fantasien om en jødisk
verdenskonspiration blev præket-
- og troet på af nazisterne.
Ved siden antisemitismen var troen
på at vold var en nødvendig del -
- af den politiske proces.
Partiet havde en paramilitær del,
de brunklædte stormtropper, -
- som skulle beskytte nazistmøderne,
skræmme de andre partier -
- og skaffe partiet mere støtte.
Stormtroppemedlem
1928-1945
Jeg gik gladelig med.
Der var intet alternativ.
Det var spændende -
for ens familie ville ikke have at man
marcherede rundt i en brun skjorte.
Vi marcherede
både på søndage og på lørdage.
Vi marcherede bagved hagekorsflag
gennem byerne.
Når det ikke var arbejdstid, så var
der intet udover stormtropperne.
I spidsen for det lille parti gik
manden som nu kaldtes Führeren:
Adolf Hitler.
Som nazistpartiet nu udviklede sig
om Hitler, skulle det også være -
- da nazisterne styrede i Europa,
og det var en mærkelig struktur.
Disse billeder af partiofficerer
fra 20'erne ser ret organiserede ud -
- men partiets administration
var kaotisk.
Hitler afskyede komiteer
og at mægle mellem rivaler.
Führeren var uorganiseret
og ofte forsinket.
En fremtrædende nazist,
Gottfried Feder, klagede til Hitler:
"Jeg mener at Deres tidshåndtering
skader hele bevægelsen."
Men partiet fungerede.
Hitler troede stærkt på den
naturlige udvælgelse - junglens lov.
"Mennesker driver hinanden væk -"
"- og man indser at til sidst
sejrer altid den stærkere."
"Den stærkere gør sin vilje
gældende. Det er naturens lov."
Hitlers besættelse af "de stærkestes
overlevelse" indebar at da et-
- partimedlem i 1925 bad om at
blive leder af en lokalafdeling -
- fik han dette svar
af en af Hitlers nærmeste mænd:
"Hitler mener ikke at det er partiets
ledelse, der skal udnævne ledere."
"Du skriver at næsten alle lokale
medlemmer har tillid til dig -"
"- så hvorfor overtager du så ikke
det lokale lederskab?"
Men nu, syv år efter at Hitler blev
leder, gik det skidt for partiet.
Trods partimedlemmernes
entusiasme fik nazisterne ikke magt.
I valget i 1928 fik nazisterne
kun 2, 6% af stemmerne.
Mere end 97% af de tyske vælgere
forkastede dem og deres ledere.
Han begyndte at tale, og jeg fattede
straks modvilje imod ham.
Jeg vidste ikke
hvad han senere skulle blive til.
Jeg syntes at han var ganske komisk
med sin dumme lille moustache.
Han havde en raspende
stemme og et mærkeligt udseende.
Han råbte så meget.
Han råbte i det lille lokale...
... og det han sagde
var faktisk meget naivt.
Jeg troede ikke
at han var helt normal.
Jeg syntes at han var sørgelig.
Ifølge denne hemmelige regerings-
rapport fra tiden før valget i 1928 -
- har nazistpartiet "ingen mærkbar
indvirkning på de store masser".
Nazisterne var et lille
yderparti- næsten en spøg.
Kun fire år og otte måneder senere
var Hitler Tysklands rigskansler.
Nazisterne fik nemlig hjælp
af omstændighederne.
Tyskland led. En pludselig nedgang i
landbrugspriserne -
- førte til fattigdom på landet, og
siden indledte Wall Street krakket-
- en global lavkonjunktur.
Amerikanerne krævede lånene
tilbage.
Tysk arbejdsløshed
steg til 5,5 millioner i 1931.
På den tid
stod vores arbejdsløse hver fredag -
i lange køer
udenfor arbejdsløshedskontorerne -
og der fik de fem mark.
Det var en helt ny situation.
Der var mange, som ikke engang
havde råd til at købe mad.
Tysk kommunistungdom
1926-1934
Det var en elendig tilværelse.
Folk gik omkring med en ske i lommen
til frokosten -
så de kunne få et måltid
i bytte for et rationeringsmærke.
Det var frygteligt.
Arbejdsløse havde det svært i det
hårdt økonomisk ramte Tyskland.
Og når det virkede som om det ikke
kunne blive værre, blev det lige det.
De fem største banker
kollapsede i 1931.
Godt 20000 tyske firmaer
gik ned. Nu led middelklassen.
Nu steg nazisternes stemmetal.
Deres linje var den samme:
Jøder skulle nægtes
statsborgerskab, -
- marxismen knuses
og Tyskland genfødes.
Deres budskab var ikke ændret,
men flere var villige til at lytte.
Folk som ikke engang havde set eller
hørt Hitler stemte nu på nazisterne.
I Neidenburg i Østpreussen fik
nazisterne 1928 2, 3% af stemmerne.
I 1930 var det tal 25, 8%,
trods at Hitler ikke besøgt byen -
- og der ikke var et
organiseret nazistparti i byen.
Det var ikke kun nazisterne det gik
godt for, men også kommunisterne.
Der var ved at ske noget ulykkeligt
med det nye demokrati, -
- som blev revet itu da vælgerne
blev trukket til ekstremerne.
Alois Pfaller gik med i kommunist-
partiet i slutningen af 1920'erne -
- og tog sig nu af
nazisterne på gaderne.
Hvad skulle man gøre?
Man gik til arbejdsløshedskontoret
hver dag, og der mødtes man.
Så begyndte diskussionerne
og uenighederne.
Stormtropper, socialdemokrater,
kommunister og alle andre kom til.
Der opstod slagsmål, men vi havde
ingen våben. Kun vores næver.
Vi måtte forsvare os med næverne
og tæve fjenden med næverne -
og det skete ret ofte.
Det skete ofte at vi smadrede
stole og sloges med stolebenene.
Begge sider gjorde det lige ofte.
Venstre, venstre venstre
Vi lader trommen lyde
Vores fjende skal få et stort spark
Vi planter dynamit
under borgernes ende
Vi truer fascisterne
derude ved horisonten
Proletariatet, grib til våben!
Rød front, rød front!
Gennem Storberlin marcherer vi
Vi kæmper for Adolf Hitler
Den røde front skal slås ned
Stormtropperne marcherer
- Achtung!- ned ad gaden.
Venstre, venstre, venstre venstre
Vi kæmper mod politiet
og vi slår hårdt mod herskerklassen
Vi bygger et bedre sted op:
Det tyske Sovjetunionen
Hitler påstod at være den leder, der
kunne løse den økonomiske krise -
- og at hans parti ville knuse
Tysklands indenlandske fjender -
- og genopbygge landet.
Hitlers kampagne var ny og original.
I sin præsidentvalgkampagne i 1932
fløj han til 20 byer på 7 dage.
Selv om Hitler tabte valget
til Hindenburg var han blevet-
- en troværdig
alternativ leder af Tyskland.
Så så jeg Hitler for første gang,
og der var masser af folk der.
Medlem af nazistpartiet
1931-1945
Det skyldtes den desperation
som massearbejdsløsheden skabte.
Det var virkelig rædsomt.
I den situation syntes Hitler at være
den, som skulle frelse os.
Han sagde, "jeg vil føre jer ud af
nøden hvis I alle slutter op".
Og alle forstod.
Nazistpartiet havde ikke et detaljeret
program, men man tilbød orden, -
- disciplin
og Adolf Hitlers personlighed.
Fridolin Von Spaun mødte ham
i starten af 1930'erne.
Nazistsympatisør
1933-1945
Pludseligt mærkede jeg
at Hitler virkelig observerede mig.
Det var et af mit livs
mest besynderlige øjeblikke.
Jeg følte at han søgte på en eller
anden måde.
Blikket, som først hvilede på mig -
gik pludselig lige igennem mig...
... og ind i det ukendte i det fjerne.
Det var så ejendommeligt.
Og den lange tid han så på mig -
overbeviste mig fuldstændigt om -
at han var en mand
med hæderlige intentioner.
Jeg er virkelig glad -
for at jeg så...
... Hitlers smukkeste side.
Der var sikkert mørke sider, men
jeg oplevede hans pragtfulde side -
og det kan ingen tage fra mig.
I 1932 stemte majoriteten
på kommunisterne og nazisterne -
- som begge var partier, der åbent
sagde de ville afskaffe demokratiet.
Demokratiet kom til Tyskland i
slutningen af første verdenskrig.
Nu ville majoriteten af tyskerne
skille sig af med den.
I Hitlers valgtale skjulte han ikke
at en stemme på nazisterne -
- var en stemme på diktatur.
Vores modstandere
anklager os nationalsocialister -
og mig i særdeleshed, for at være
intolerante og kværulantiske.
De siger at vi ikke vil samarbejde
med andre partier.
De siger at nationalsocialisterne
ikke er rigtige tyskere -
fordi at vi nægter at samarbejde
med andre partier.
Er det typisk tysk
at have 30 partier?
Jeg må indrømme at de har ret.
Vi er intolerante!
Jeg har et mål - at feje
disse 30 partier ud af Tyskland!
De tror at vi er præcis som dem.
Vi har et mål som vi skal følge
uden tøven helt ind i døden!
Efter valget i juli 1932 var nazisterne
Tysklands største parti-
- med 37% af stemmerne.
Nu stod kun én mand mellem Hitler
og kanslerposten - Hindenburg.
Den mand som Hitler
havde tabt til i præsidentvalget.
Den 13. august
mødte Hindenburg Hitler.
Hitler krævede at blive rigskansler.
Hindenburg nægtede.
Hans statssekretær skrev hvorfor:
"Han kunne ikke få sig selv til
at give magten til et parti, -"
"- som ikke repræsenterede
majoriteten af vælgerne -"
"- og som desuden var intolerant,
udisciplineret og voldeligt."
Men så begyndte forskellige grupper
at presse Hindenburg.
Nogle forretningsmænd, deriblandt
den tidligere chef for rigsbanken -
- skrev til Hindenburg at Hitler skulle
være kansler for Tysklands skyld.
Man må tænke på Tysklands
situation mellem 1930-1933.
Økonom og bankier
siden 1931
Hvis man var arbejdsløs så gik man
enten med i kommunistpartiet -
eller i stormtropperne.
Forretningsverdenen troede at det var
bedre med stormtropperne -
for der var disciplin og orden.
Man må pointere at i starten -
kunne man ikke se om nazismen var
god med nogle dårlige sideeffekter-
eller om den var ond
med nogle gode sideeffekter.
En rapport fra hæren
øgede presset.
Hvis der opstod uroligheder
kunne hæren ikke kontrollere -
- både nazisterne
og kommunisterne.
"Efter nøje overvejelse står det
klart at ordensmagten i riget-"
"- og de tyske stater ikke er stærke
nok til at beskytte landet-"
"- mod nazister og kommunister
samtidig med grænsebevogtning."
Det var ikke kun Hindenburg som
var presset, men også nazisterne.
Masserne som ventede udenfor
nazisternes hovedkvarter i München-
- kendte ikke til
partiets virkelige problem.
Partiet var ved at gå fallit
på grund af valgomkostninger.
En af partiets nøglefigurer,
Gregor Strasser, var lige afgået-
- og nazisternes stemmetal var
dalet til 33% i novembervalget.
Det virkede som om at partiet
havde nået sin kulmination.
Men de højreorienterede følte at de
måtte forhandle med Hitler.
De ville også knuse demokratiet og
kommunisterne, men uden Hitler -
- havde de ikke adgang til masserne.
En forhenv. rigskansler, aristokraten
Von Papen, foreslog et kompromis.
Hitler kunne blive rigskansler hvis
Von Papen blev vicekansler -
- og at der kun var yderligere
to nazister i kabinettet.
Tanken var at Hitler skulle tæmmes.
Hindenburg tilbød Adolf Hitler
kanslerposten den 30. januar 1933.
Von Papen sagde, "vi har ansat
ham", og det nye kabinet-
- poserede foran kameraerne.
Nazisterne påstod at Hitler blev
kansler fordi at det var hans skæbne-
- men Hitler blev hjulpet til magten
af økonomiske omstændigheder -
- og gennem støtte
og miskalkulationer fra andre.
Alt gik så hurtigt da det skete.
Kommunistpartiets linje,
og jeg tilhørte stadig det, -
var at det kun var godt hvis
Hitler kom til magten, for han ville -
snart vise sig at være inkompetent,
og så ville det være vores tur.
Af en eller anden underlig grund indså
de ikke at han ville ændre loven -
og det gjorde han meget dygtigt.
Socialdemokrat i parlamentet
1932-1933
Vi indså ikke helt og holdent
hvad det indebar.
Vi troede at vi kunne
kontrollere ham gennem parlamentet.
Det var fuldstændig galskab.
Den 30. januar 1933, samme dag
som Hitler blev rigskansler -
- holdt nazisterne en fakkelparade
for at fejre det i Berlin.
Revolutionen var startet.
Det var en følelse af sejrsglæde -
for vi havde opnået
det vi havde krævet i 5-7 år.
Vi sagde hele tiden at vi ville komma
til magten, hvilket nu var sket.
Det var en følelse af stolthed.
Nazistpartiet
var kommet til magten.
Jeg tænker på alle
forretningsmændene og alle de andre.
De var stolte.
Og hvis de ikke var det så forventede
de sig i det mindste noget af Hitler.
Nogle i stormtropperne
havde jødiske veninder -
så der var mange tyske jøder, som
ikke troede at det var så farligt.
"De har jo tyske veninder.
De kan ikke hade os alle."
Det er hjerteskærende.
Men det var ikke alle, der var med.
Faren er der altid,
at når der opstår en krise -
så kan der dukke folk op som påstår
at være visdommens kilde -
og påstår at de kan frelse alle.
Danske tekster: Johnny Pedersen
www.cueballweb.com